Sant, man ser sällan dvärgkvinnor. Och de är så lika oss-
- till röst och utseende att de ofta tas för dvärgmän.
Det är skäggen.
Det har fått folk att tro att det inte finns några dvärgkvinnor.
Och att dvärgar hoppar fram ur hål i marken...
...vilket förstås är löjligt.
Det är ingen fara. Ingen panik nu. Jag gjorde det med flit.
Jag har inte sett min systerdotter le på länge.
Hon var flicka när hennes döde far fördes tillbaka, nerhuggen av orcher.
Hon såg sin mor duka under av sorg.
Hon lämnades att passa upp på sin kung, under tilltagande fruktan.
Dömd att tjäna en gammal man, som borde ha älskat henne som en far.
Gimli!
Nej, jag kan faktiskt inte.
Jag har gjort en gryta. Det är inte mycket, men det är varmt.
Tack.
- Den är god. - Verkligen?
Morbror berättade något underligt.
Att ni red ut i krig med Thengel, min morfar. Han måste ha fel.
Kung Théoden har gott minne. Han var bara ett barn på den tiden.
Då måste ni vara minst sextio.
Sjuttio? Ni kan inte vara åttio!
Åttiosju.
Ni är en av Dúnedain.
En ättling från Númenor, välsignad med långt liv.
Det sas att ert folk blivit blott en sägen.
Vi är få kvar. Norra kungariket ödelades för länge sen.
Förlåt mig. Ät, är ni snäll.
Aftonstjärnans ljus vet inte av ny och nedan.
Det är mitt att ge till vem jag vill.
Precis som mitt hjärta.
Sov nu.
Jag sover.
Det här är en dröm.
Då är det en god dröm.
Sov.
Du sa en gång...
...att den här dagen skulle komma.
Det här är inte slutet... det är början.
Du måste gå med Frodo. Det är din väg.
Min väg är dold för mig.
Den ligger redan framför dina fötter.
Du får inte tveka nu.
Arwen...
Om du inte tror på något annat... tro på detta.
Tro på oss.
Var är hon?
Kvinnan som gav er smycket?
Vår tid här går mot sitt slut.
Arwens tid går mot sitt slut. Låt henne följa med skeppet till västern.
Låt henne bära med sig sin kärlek till Odödlighetens land.
- Där förblir den evigt grönskande. - Men aldrig mer än ett minne.
- Jag lämnar inte min dotter att dö. - Hon stannar för att hon hoppas.
Hon stannar för din skull. Hon hör ihop med sitt folk.
Är det så här du tar avsked?
Trodde du att du kunde smyga iväg i gryningen, utan att jag märkte det?
Jag kommer inte tillbaka.
Du underskattar din skicklighet i strid. Du kommer tillbaka.
- Jag talar inte om en död i krig. - Vad talar du då om?
Du har möjlighet att leva ett annat liv...
...långt borta från krig... sorg... förtvivlan.
Varför säger du detta?
Jag är dödlig, du är av alvsläkt.
Det var en dröm, Arwen. Inget mer.
Jag tror dig inte.
Den här tillhör dig.
Det var en gåva. Behåll den.
Min herre?
Hon seglar till Odödlighetens land med alla som är kvar av hennes folk.
Vad är det?
- Háma? - Jag vet inte säkert.
Vargar!
En spanare!
- Vad är det? Vad ser du? - Vargar! Vi är anfallna.
- Alla ryttare fram i täten! - Hjälp mig upp! Jag är ryttare.
Led folket till Helms klyfta.
- Jag kan slåss. - Nej!
Du måste göra det... för min skull.
Följ mig!
- Framåt! Anfall framåt, menar jag. - Ta er till lägre mark!
Håll samman!
Sträck din söta nos närmare min yxa.
Den där räknas som min!
Stinkande odjur!
Aragorn?
Aragorn!
Säg vad som hände, så får du en lätt död.
Han är... död.
Han ramlade visst nerför klippan.
Du ljuger!
Få upp de skadade på hästar! Isengårds vargar kommer tillbaka.
Lämna kvar de döda.
Kom!
- Helms klyfta! - Där är Helms klyfta!
Vi är räddade.
Vi är räddade, min dam. Tack.
- Mor! - Éothain! Freda!
- Var är resten? - Det var allt vi kunde rädda.
- Ta det till grottorna. - Giv rum för kungen!
Giv rum för Théoden! Giv rum för kungen!
Så få av er har återvänt.
Vårt folk är i säkerhet. Vi har betalat med många liv.
Min dam...
Herr Aragorn... var är han?
Han föll.
Dra tillbaka styrkorna bakom muren.
Bomma porten och sätt ut vakter.
- Vad gör vi med kvinnor och barn? - Ta in dem i grottorna.
Sarumans arm måste ha vuxit sig lång, om han tror han kan nå oss här.
Helms klyfta har en svaghet. Den yttre muren är helt av sten-
- men har en vattentunnel längst ner som är föga mer än ett utloppshål.
Hur kan eld förgöra sten?
Vad är det för påfund som skulle kunna störta muren?
Om muren rämnar, faller Helms klyfta.
Även om muren rämnar, krävs det tusentals att storma borgfästet.
- Tiotusentals. - En sådan styrka har vi inte.
En ny makt uppstiger.
Dess seger är för handen.
I natt kommer landet att färgas av Rohans blod.
Tåga mot Helms klyfta!
Låt ingen undkomma levande!
I krig!
Det blir ingen gryning för människorna.
Titta, det syns rök i söder.
Rök stiger alltid från Isengård dessa dagar.
Isengård?
En gång i tiden vandrade Saruman i mina skogar.
Men nu har han ett sinne av metall och hjul.
Han bryr sig inte längre om det som växer.
Vad är det?
Det är Sarumans armé. Kriget har börjat.
Må Valars nåd skydda dig.
Brego...
Arwen... Det är dags.
Skeppen lägger ut mot Valinor. Far nu... innan det är för sent.
Jag har gjort mitt val.
Han kommer inte tillbaka.
Varför dröjer du här, när det inte finns något hopp?
Det finns fortfarande hopp.
Även om Aragorn överlever kriget måste ni ändå skiljas åt.
Om Sauron besegras och Aragorn blir kung och allt du hoppas slår in-
- så måste han ändå smaka dödlighetens bitterhet.
Vare sig det blir för svärd eller genom tidens gång-
- så kommer Aragorn att dö.
Och för dig kommer ingen tröst att lätta smärtan när han går bort.
Han kommer att dö... en bild av människokungarnas härlighet-
- i sin ofördunklade glans innan världen omstörtades.
Men du, min dotter...
... kommer att bli kvar i mörker och tvivel-
- lik en vinterkväll som faller utan en stjärna.
Här kommer du att dväljas...
... bunden vid din sorg under de vissnande träden...
... tills världen förändrats...
...och din levnads långa år helt runnit ut.
Arwen.
Det finns inget för dig här... bara död.
Har inte jag också din kärlek?
Du har min kärlek, far.
Fiendens makt växer.
Sauron använder sin nickedocka Saruman, för att förgöra Rohans folk.
Isengård har släppt lös sina krafter.
Saurons öga vänds nu mot Gondor...
... människornas sista fria rike.
Hans krig mot detta land kommer nu snabbt.
Han känner att Ringen är nära.
Styrkan hos Ringbäraren minskar.
I sitt hjärta börjar Frodo förstå...
...att uppdraget kommer att beröva honom livet. Du vet det.
Du har förutsett det.
Det var den risk vi alla tog.
I det tätnande mörkret växer sig Ringens vilja starkare.
Den bemödar sig att hitta tillbaka till människohänder.
Människor, som så lätt förförs av dess makt.
Gondors unge kapten behöver bara sträcka ut handen, ta Ringen-
- och världen kommer att falla.
Den är nära nu. Så nära att uppnå sitt mål.
Ty Sauron kommer att ha herravälde över allt liv till världens undergång.
Alvernas tid... är förbi.
Ska vi lämna Midgård åt dess öde?
Ska vi låta dem stå ensamma?
- Vad nytt? - Saruman har anfallit Rohan.
Théodens folk har flytt till Helms klyfta.
Men vi måste skydda våra egna gränser.
Sauron uppbådar en armé. Östringar och sydröner står vid Svarta porten.
- Hur många? - Några tusen och fler varje dag.
- Vem försvarar norrut? - Femhundra man från Osgiliath.
Om staden anfalls kan vi inte hålla den.
Saruman anfaller från Isengård. Sauron från Mordor.
Anfallet mot människorna sker på två fronter. Gondor är svagt.
Sauron kommer snart att slå till. Och han kommer att slå hårt.
Han vet att vi inte har styrkan att slå honom tillbaka.
- Männen säger att ni är orchspioner. - Spioner? Vänta lite nu...
Om ni inte är spioner, vilka är ni då?
Tala!
Vi är hober från Fylke.
Mitt namn är Frodo Bagger. Det här är Samwise Gamgi.
- Din livvakt? - Hans trädgårdsmästare.
Var är din smygande vän?
Den där landstrykarvarelsen. Han hade en ful uppsyn.
Det var ingen mer.
Vi lämnade Vattnadal med sju färdkamrater.
En förlorade vi i Moria.
Två var av min släkt. Det var en dvärg, en alv, och två människor.
Aragorn, son av Arathorn och Boromir av Gondor.
Är du vän till Boromir?
Ja... Åtminstone från min sida.
Då blir det en sorg för dig att få veta att han är död.
Död? Hur? När?
Ni var färdkamrater, jag hoppades att du kunde berätta det för mig.
Om något har hänt Boromir måste du berätta det för oss.
Hans horn sköljdes upp på flodbanken för sex dagar sen.
Det var kluvet i två delar.
Men framför allt känner jag det i mitt hjärta.
Han var min bror.
Boromir!
Staden var en gång rikets juvel med ljus, skönhet och musik.
Så skall det bli än en gång!
Låt Mordors härar få veta det!
Aldrig mer skall mitt folks land falla i fiendehänder.
Staden Osgiliath har återerövrats för Gondor!
För Gondor!
- Bra tal. Snyggt och kort. - Då blir det tid över att dricka.
Öppna ölfaten! Männen är törstiga.
Minns den här dagen, lille bror. I dag är livet gott.
- Vad? - Han är här.
Inte ett ögonblicks ro ger han oss.
Var är Gondors bäste man? Var är min förstfödde?
Far!
Du lär ha besegrat fienden ensam.
De överdriver. Segern tillhör också Faramir.
Vore det inte för Faramir skulle staden fortfarande stå.
- Var inte du betrodd att skydda den? - Vi var alltför få.
Jaså, för få. Fienden gick in och tog staden utan vidare.
- Det ställer mig i dålig dager. - Det är inte min avsikt.
Du ger honom aldrig någon erkänsla fast han försöker följa din vilja.
Han älskar dig, far.
Jag vet hans nytta, och den är ringa. Vi har viktigare saker att tala om.
Elrond i Vattnadal har kallat till möte. Jag tror jag kan gissa varför.
Det ryktas att fiendens vapen har hittats.
Den enda ringen.
- Isildurs bane. - Den har fallit i alvernas händer.
Alla kommer att göra anspråk på den. Människor, dvärgar, trollkarlar.
Den måste komma till Gondor.
Visst, den är farlig. Den försöker alltid få svagare män på fall.
Men du är stark, och vår nöd är stor.
Det är vårt blod som spills, vårt folk som dör.
Sauron bidar sin tid och kallar in nya härar.
Han kommer att återvända. När han gör det, är vi helt maktlösa.
Du måste ge dig av och bringa tillbaka denna mäktiga gåva.
Nej. Min plats är hos mitt folk, inte i Vattnadal.
- Nekar du din egen far detta? - Sänd mig i stället.
Dig? Åh, jag förstår.
Ett tillfälle för Faramir att visa sin rätta halt.
Jag tror inte det. Jag anförtror din bror det uppdraget.
Den som inte sviker mig.
Minns i dag, lille bror.
Kapten Faramir!
Vi har hittat den tredje.
Du måste följa med mig. Nu!
Där nere.
Att besöka den Förbjudna gölen är belagt med dödsstraff.
De väntar på min order.
Ska jag skjuta?
Ja, klippan hal är våt och sval.
Så saftigt god.
Vi önskar så en fisk att få
så saftigt god.
Vänta!
Den här varelsen är bunden till mig och jag till honom.
Han är vår vägvisare.
Jag ber, låt mig gå ner till honom.
Sméagol.
Husbond är här.
Kom, Sméagol.
Lita på husbond. Kom.
Måste vi gå nu?
Sméagol, lita på din husbonde. Följ mig. Kom nu.
Kom.
Kom, Sméagol. Duktig Sméagol. Ja, kom nu.
Gör honom inte illa!
- Kämpa inte emot. Hör vad jag säger. - Husbond!
Nu räcker det.
Vart för du dem?
Svara!
Sméagol...
Varför gråter den, Sméagol?
Grymma män gör oss illa. Husbond lurade oss.
Såklart han gjorde.
Jag sa ju att han var lurig.
Jag sa ju att han var falsk.
Husbond är vår vän. Vår vän.
- Husbond förrådde oss. - Nej. Den har inte med det att göra.
Lämna oss ifred!
Ssnuskiga ssmå hober! De stal den från oss.
- Nej! Nej! - Vad stal de?
Min... Älsskade!
Vi måste ut härifrån. Gå, ni. Gå nu.
Ni klarar det.
Använd Ringen, herr Frodo. Bara den här gången.
Ta på den och försvinn.
Jag kan inte.
Du hade rätt, Sam.
Du försökte tala om det för mig, men...
Förlåt mig.
Ringen tar mig, Sam.
Om jag tar den på mig kommer han att hitta mig.
Han kommer att se.
Herr Frodo...
Så det här är svaret på alla gåtor.
Här i vildmarken har jag er, två små halvlingar-
- och en här av män står mig till buds.
Maktens ring är inom räckhåll.
Ett tillfälle för Faramir, kapten av Gondor...
...att visa sin rätta halt.
Nej!
Sluta! Låt honom vara!
Förstår ni inte?
Han måste förstöra den. Det är dit vi är på väg, till Mordor.
Till Eldberget.
Osgiliath behöver förstärkning.
Snälla ni... Det är en sådan börda.
Kan ni inte hjälpa honom?
- Kapten? - Gör er klara för avfärd.
Ringen ska till Gondor.
- Han lever! - Var är han? Jag ska döda honom!
Du är den mest lyckosamme, den listigaste-
- och den våghalsigaste man jag känner. Välsigne dig, pojk.
Gimli, var är kungen?
Du är sen.
Du ser hemsk ut.
- En stor krigshär, säger du? - Isengård är tömt.
- Hur många? - Minst tiotusen man.
- Tiotusen? - En armé framfödd i ett enda syfte.
Att ödelägga människornas värld.
De är här vid skymningen.
Låt dem komma!
Varje man och stark pojke skall vara klar för strid i skymningen.
Vi ska täcka bron och porten uppifrån.
Ingen armé har brutit igenom Klyfte mur eller satt sin fot i Hornborgen.
Det här är inget pack av slösinta orcher. Det är uruk-hai.
Deras rustningar är kraftiga och deras sköldar breda.
Jag har kämpat i många krig, mäster dvärg.
Jag vet hur jag ska försvara min egen borg.
De bryts mot fästningen som vatten mot klipporna.
Sarumans horder kommer att plundra och bränna. Vi har sett det förr.
Man kan så nya skördar, hem kan byggas upp på nytt.
Inom dessa murar kommer vi att vänta ut dem.
De tänker inte bara förstöra byar, utan Rohans folk, intill minsta barn.
Vad vill du att jag ska göra? Titta på mina män.
Deras mod hänger på en tråd.
Om detta är slutet, vill jag att vårt slut blir värt att hugfästas.
Skicka ut ryttare, min herre. Du måste kalla på hjälp.
Vilka skulle komma? Alver? Dvärgar?
Vi har inte din tur med vänner. De gamla vapenförbunden är döda.
Gondor kommer att svara.
Var var Gondor när Västfold föll?
Var var Gondor när fienden trängde inpå oss? Var var Gon...?
Nej, min herre, Aragorn...
...vi är ensamma.
- Kvinnor och barn till grottorna. - Vi behöver mer tid.
Det finns ingen tid. Kriget är över oss.
Säkra porten!
Vi enter har inte bekymrat oss om människors och trollkarlars krig...
...på mycket, mycket länge.
Men nu är något på väg att hända...
...som inte har hänt på en tidsålder.
Ente ting.
- Vad är det? - Det är en samling.
En samling av vad?
Bok. Ek. Kastanj. Ask.
Bra. Bra. Bra. Många har kommit.
Nu måste vi besluta om enterna skall dra i krig.
Bakåt! Till grottorna!
Reservtrupperna på muren! De kan ge understöd åt dem ovanför porten.
Aragorn, du måste vila. Du är inte till någon nytta halvdöd.
Aragorn!
- Jag ska skickas in i grottorna. - Det är ett hedersamt ansvar.
Att vakta barn och hitta mat när männen är tillbaka. Ärofullt?
Tiden kan komma för tapperhet som inte ger någon ära.
Hos vem ska folket då söka ledning?
- Låt mig stå vid er sida. - Det kan inte jag befalla över.
Ni befaller inte de andra att stanna.
De slåss vid er sida för att de inte vill skiljas från er.
För att de älskar er.
Förlåt mig.
Bönder, hovslagare, stallpojkar.
De är inga soldater.
- De flesta har sett för många vintrar. - Eller för få.
Se på dem. De är rädda. Det syns i deras ögon.
Det borde de vara också. Trehundra mot tiotusen.
De har större hopp att hålla stånd här än i Edoras.
Den här striden kan de inte vinna. De kommer alla att dö.
Då ska jag dö som en av dem!
Låt honom gå, pojk. Låt honom vara.
Varje bybo som kan svinga ett svärd har skickats till rustkammaren.
Min herre?
Vem är jag, Gamling?
Du är vår herre och kung.
Litar ni på er kung?
Dina män, min herre...
...följer dig till vad slut som helst.
Till vad slut som helst.
Var är hästen och ryttarn?
Var är hornet som ljöd?
De är borta som regn över bergen...
... som vind över ängen.
Dagarna sjönk i väster...
... bortom berg...
... ned i skugga.
Hur kunde det gå så här?
Det har pågått i timmar.
- De måste ha beslutat något. - Beslutat? Nej.
Vi har just slutat att säga...
..."God morgon".
Men det är ju redan kväll. Ni kan inte hålla på i all evighet.
- Nu ska vi inte förhasta oss. - Tiden håller på att rinna ut.
Mot yttre muren!
Ge mig ditt svärd.
- Vad heter du? - Haleth, Hámas son, min herre.
Männen säger att vi inte kommer att leva natten ut.
De säger att det är hopplöst.
Det här är ett bra svärd.
Haleth, Hámas son...
Det finns alltid hopp.
Vi har litat på dig hitintills. Du har inte lett oss vilse. Förlåt mig.
Det var fel av mig att förtvivla.
Det finns inget att förlåta, Legolas.
Om vi haft tid på oss, hade jag sett till att få den ändrad.
Den är litet trång över bröstet.
Det där är inget orch-horn.
Skicka efter kungen. - Öppna porten!
Hur kan detta vara möjligt?
Jag bringar bud från Elrond av Vattnadal.
En gång rådde vapenförbund mellan alver och människor.
För länge sedan kämpade vi och dog tillsammans.
Vi kommer för att infria förbundsplikten.
Ni är synnerligen välkomna.
Vi är stolta över att kämpa vid människornas sida än en gång.
Du kunde ha valt en bättre plats.
Vad än för tur som skyddar dig, får vi hoppas att den varar över natten.
- Dina vänner är med dig, Aragorn. - Vi får hoppas de varar över natten.
Visa dem ingen nåd...
...för ingen kommer att visas er.
- Vad händer där ute? - Ska jag beskriva det för dig?
Eller ska jag leta rätt på en låda?
Vänta!
Så börjar det då.
Skjutklara!
Deras rustningar är svaga i halsen och under armarna.
Avlossa pilarna!
Träffade de någonting?
- Ge dem en salva! - Skjut!
Skicka hit dem!
Stegar!
Bra.
Svärden!
- Legolas! Två redan! - Jag är uppe i sjutton.
Jag låter inget spetsöra klå mig.
Nitton!
Merry.
Vi har kommit överens.
Ja?
Jag har talat om för Ente ting vad ni heter...
...och vi är överens om...
...att ni inte är några orcher. - Det var ju goda nyheter.
Saruman, då? Har ni beslutat något vad gäller honom?
Nu ska vi inte förhasta oss, junker Meriadoc.
Förhasta oss? Våra vänner är där ute.
De behöver vår hjälp. De kan inte kämpa ensamma i kriget.
Krig, ja. Det påverkar oss alla.
Träd, rot och kvist.
Men du måste förstå, unge hob...
...att det tar lång tid att säga något på gammalentiska.
Och vi säger aldrig något...
...om det inte är värt att ta...
...lång tid att säga.
Sjutton! Arton! Nitton!
Tjugo! Tjugoen!
Mot bron!
Är det allt? Är det här allt du kan frambesvärja, Saruman?
Fäll honom, Legolas!
Döda honom!
Stärk porten!
Håll emot! Stå fast!
Aragorn!
Gimli!
Anfall!
Enterna kan inte hålla tillbaka den här stormen.
Vi måste rida ut den som vi alltid har gjort.
- Hur kan ni fatta ett sådant beslut? - Det är inte vårt krig.
Men ni är en del av den här världen!
Är ni inte det?
Ni måste hjälpa till. Snälla ni... Ni måste göra någonting.
Du är ung och modig, junker Merry.
Men er del i den här historien är över. Atervänd till ert hem.
Lavskägge har kanske rätt. Vi hör inte hemma här, Merry.
Det är för stort för oss. Vad kan väl vi åstadkomma?
Vi har Fylke. Vi kanske ska ge oss av hem.
Isengårds eldar kommer att sprida sig...
...och Tookköpings och Bockrikes skogar kommer att brinna. Och...
Och allt som var grönt och gott i världen kommer att försvinna.
Det kommer inte att finnas något Fylke, Pippin.
Aragorn! Ryck tillbaka till borgen!
Få bort dina män därifrån!
Till borgen!
Dra er tillbaka till borgen! - Haldir!
Till borgen!
Vad gör ni?
Haldir!
Stärk porten!
Håll emot!
Till porten! Dra era svärd!
Ur vägen!
Vi håller inte stånd mycket längre.
- Håll dem tillbaka! - Hur lång tid behöver du?
- Så lång tid du kan ge mig. - Gimli!
Timmer! Stärk porten!
Kom nu! Vi klarar av dem.
Det är lång väg.
- Kasta mig! - Vad?
Jag kan inte hoppa så långt. Kasta mig!
- Säg inget till alven. - Inte ett ord.
- Förtimra dörren! - Följ mig till förtimringen!
- Kasta hit en till! - Högre!
Vi har förlorat porten.
Gimli! Aragorn! Bort därifrån!
Aragorn!
Dra tillbaka allihop! Dra tillbaka dem!
Ryck tillbaka! Ryck tillbaka!
De har brutit igenom. Borgen är intagen. Vik bakåt!
- Fort! Se till att de kommer in. - In i borgen!
Jag ska lämna er vid skogens västra rand.
Därifrån kan ni ta er norrut för att komma till ert hemland.
Vänta! Stanna! Stanna!
Vänd tillbaka! Vänd tillbaka och ta oss söderut.
Söderut? Men då måste ni gå förbi Isengård.
Ja, just det. Då kan vi ta oss förbi Saruman obemärkta.
Ju närmare faran, desto säkrare. Det är det sista han väntar sig.
Det där förstår jag inte.
Men det förstås, du är mycket liten. Du kanske har rätt.
Då går vi söderut. Håll i er, små fylkebor.
Jag har alltid tyckt om att gå söderut.
På något vis känns det som att gå i nerförsbacke.
- Är du galen? De kommer att ta oss. - Nej då. Inte den här gången.
Titta!
- Osgiliath brinner! - Mordor har kommit.
Ringen kommer inte att rädda Gondor.
Den har bara makt att förstöra. Låt mig gå.
Fort!
Faramir! Du måste låta mig gå!
En liten familj åkermöss klättrar ibland upp och kittlar mig.
De försöker alltid ta sig någonstans där de...
Många av de här träden var mina vänner.
Varelser jag hade känt sen de var nöt och ollon.
- Jag är så ledsen, Lavskägge. - De hade sina egna röster.
Saruman.
En trollkarl borde veta bättre.
Det finns ingen förbannelse på alviska-
- entiska eller människornas språk för detta svek.
Titta på träden! De rör sig.
- Vart ska de? - Deras ärende gäller orcherna.
Mitt ärende i natt blir Isengård...
...med berg och sten.
Ja!
Kom, mina vänner. Enterna drar i krig.
Det är troligt att vi går vår undergång till mötes.
Enternas sista marsch.
Orcherna har tagit östra stranden. Före kvällen blir de oss övermäktiga.
Herr Frodo?
Den kallar på honom. Hans öga har nästan hittat mig.
Håll ut, herr Frodo. Ni klarar er.
Ta dem till min far.
Säg att Faramir skickar en mäktig gåva.
Ett vapen som kommer att ändra vår krigslycka.
Vill du veta vad som hände Boromir? Vill du veta varför din bror dog?
Han försökte ta Ringen från Frodo trots att han svor att skydda honom.
Han försökte döda honom! Ringen gjorde din bror galen.
Se upp!
Herr Frodo?
De är här.
De har kommit.
Nazgûl!
Stanna här. Du får inte bli sedd.
Ta skydd!
Fästningen är intagen. Det är över.
Du sa att fästningen skulle stå så länge dina män försvarade den.
De försvarar den än. De har dött i dess försvar.
De bryter sig in!
De är genom dörren!
Kan kvinnorna och barnen ta sig ut från grottorna någon annan väg?
Finns det ingen annan väg?
Det finns en väg. Den leder in i bergen.
De kommer inte långt. Uruk-hai är för många.
Säg till kvinnorna och barnen att ta sig mot utvägen.
Så mycket död.
Vad kan människor göra mot ett sådant måttlöst hat?
Rid ut med mig.
Rid ut och möt dem.
- För död och ära. - För Rohan.
För ditt folk.
Solen går upp.
Vänta mig då den femte dagen bräcker.
Vänd blicken åt öster i gryningen.
Ja.
Helm Hammarnävens horn skall ljuda i klyftan...
...en sista gång. - Ja!
Låt detta bli den stund då vi drar svärd tillsammans.
Blodsdåd vaknar.
Mot dåd nu, mot död, mot dagningens rodnad!
Framåt, eorlingar!
Gandalf.
Kung Théoden står ensam.
Inte ensam.
Rohirrim!
- Éomer. - Till kungen!
Ja!
En träff. En fin träff.
Bryt sönder dammen!
Släpp loss floden!
Pippin, håll i dig!
Håll i er, små hober!
Vad gör ni?
Vart ska ni?
Det är jag.
Det är er Sam.
Känner ni inte igen er Sam?
- Jag kan inte göra det, Sam. - Jag vet.
Det är så fel.
Vi borde rätteligen inte ens vara här.
Men det är vi.
Det är som i de stora sagorna herr Frodo. De som betydde något.
Fulla av mörker och faror var de.
Ibland ville man inte höra slutet för hur skulle det kunna sluta lyckligt?
Hur skulle världen kunna bli som förr, när så mycket ont hade hänt?
Seger! Vi har segrat!
Men till slut, är den bara något övergående...
... den här skuggan. Till och med mörkret måste förgå.
En ny dag gryr.
Och när solen lyser, lyser den desto klarare.
Det var de sagorna som blev kvar i minnet, som betydde något.
Även om man var för liten för att förstå varför.
Men jag tror, herr Frodo, att jag förstår. Jag vet nu.
Folk i sagorna hade många tillfällen att vända om, men gjorde inte det.
De fortsatte för att de höll fast vid något.
Vad håller vi fast vid, Sam?
Att det finns något gott i världen, herr Frodo.
Och det är värt att kämpa för.
Jag tror att vi till slut förstår varandra, Frodo Bagger.
Du känner till våra lagar, din fars lagar.
Om du låter dem gå är ditt liv förverkat.
Då är det förverkat.
Släpp dem.
Inte in i skogen! Håll er borta från träden!
Sluträkningen... 42.
Inte illa för en spetsörad alvisk lillprins.
Själv sitter jag snyggt på 43.
- 43. - Han var redan död.
Det ryckte i honom.
För att min yxa sitter djupt i hans nervsystem.
- Han ser inte glad ut. - Inte glad alls, Merry.
Ändå antar jag att utsikten är riktigt trevlig där uppifrån.
Det är ett välrenommerat ställe. Personalen lär vara utmärkt.
- Vad gör du? - Inget.
- Världen har blivit som vanligt igen. - Nej, det har den inte.
- Jag är utsvulten. - Lycka till med att hitta något här.
Antagligen döda råttor och mögligt bröd.
Titta!
- Jag kan inte tro det. - Det är inte möjligt.
- Jo, det är det. - Långbottenblad.
- Den bästa tobaken i Sydfjärdingen. - Perfekt. En kagge var.
Vänta! Tycker du att vi ska dela med oss till Lavskägge?
Nej. Döda växter och sådant.
Jag tror inte att han förstår. Det kan vara en avlägsen släkting.
Jag förstår. Nu ska vi inte förhasta oss.
Just precis.
Den gamla kloaken går under floden till slutet av staden.
Ni kan ta skydd i skogen där.
Kapten Faramir... ni har visat er rätta halt.
Den allra högsta.
Fylke måste vara ett gott land, där trädgårdsmästare värderas högt.
Vilken väg tar ni då ni nått skogen?
Gollum säger att det går en stig nära Minas Morgul upp i bergen.
Cirith Ungol?
- Är det vad det heter? - Nej! Nej! Jo.
Frodo, det sägs att en mörk fasa bor i passen ovanför Minas Morgul.
- Ni kan inte ta den vägen. - Det finns ingen annan.
Husbond säger att vi måste gå till Mordor, så vi måste försöka.
Det måste jag.
Gå, Frodo. Gå med alla människors välönskan.
Må döden ta dig snabbt om du för dem i fördärv.
Herr Frodo ville inte att männen skulle göra dig illa. Det vet du väl?
- Han försökte rädda dig, förstår du. - Rädda mig?
Så du ska inte vara stött. Glöm och förlåt.
Nej, nej, inte stött. Gollum, gollum.
Ja, husbond.
- Snälla hober. - Så vänligt av dig.
Saurons vrede blir fruktansvärd och hans vedergällning snabb.
Slaget om Helms klyfta är över.
Slaget om Midgård tar sin början.
Allt vårt hopp vilar nu hos två små hober...
... någonstans i vildmarken.
Jag undrar om vi någonsin kommer med i sånger och sagor.
Om folk kommer att säga: "Vi vill höra om Frodo och Ringen."
"Det är en av mina älsklingssagor."
"Visst var Frodo tapper, pappa?" - "Jo, min pojke."
"Den ryktbaraste av alla hober, och det vill inte säga litet."
Du har glömt en av huvudpersonerna: "Sam den ståndaktige".
"Jag vill höra mer om Sam."
"Frodo skulle inte ha kommit långt utan Sam."
Men herr Frodo, driv inte gäck nu. Jag menade allvar.
Det gjorde jag med.
"Sam den ståndaktige."
- Sméagol? - Vi tänker inte vänta på dig.
Husbond. Husbond ser efter oss.
Husbond skulle aldrig göra oss illa.
- Husbond bröt sitt löfte. - Begär inte det av Sméagol.
Stackars, stackars Sméagol.
Husbond svek oss. Illvillig, lurig, falsk.
Vi borde vrida om hans vidriga lilla nacke.
Döda honom! Döda honom! Döda båda två!
Sen tar vi den Älsskade. Då är det vi som är husbond.
Men den fete hoben, han vet. Alltid ögonen öppna.
Då sticker vi ut dem.
Sticker ut hans ögon och tvingar honom att kräla.
Ja! Ja! Ja!
Döda båda två!
Ja! Nej! Nej! Det är för farligt.
- Var är han? - Gollum! - Sméagol!
Vi kunde låta Henne göra det.
Ja. Hon kunde göra det.
Ja, min Älsskade, det kunde hon.
Och sen tar vi den, när de är döda.
När de är döda.
Kom, hober. Det är lång väg kvar. Sméagol skall visa vägen.
Följ mig.
Översättning: Kristina Valinger Beregond, Anders Stenström